Kerran, kauan sitten-
maailma ei kuulunut ihmiselle, vaan Valhallan jumalille.
Odinille, viisauden ja sodan jumalalle.
Ja Lokelle, pahan ja kaaoksen jumalalle.
On kirjoitettu tähtiin,
että elämän ääriviivat näkyvät syntymän hetkellä.
Kuin kuvajainen vedessä.
Häilyvä, mutta tosi.
Ja niin oli Hellenkin kohdalla.
Asmundin tyttären.
Volsungin valtakunnan ainoan todellisen perijän.
Se oli valtakunta hyökkäyksen kohteena.
Olen tässä, kulta.
Ei sinun pitäisi. Valtakunta tarvitsee sinua taistelussa.
On huono enne, että lapsi syntyy vailla isän läsnäoloa.
Olisi vielä pahempaa, jos lapsemme syntyisi orjuuteen.
Hyvät herrat. Antakaa kuninkaalle hänen miekkansa.
Hänellä on taistelu voitettavana.
Tuona päivänä kuningas oli voittoisa.
Mutta hän oli puhunut totta.
Kun lapsi syntyy vailla isää vierellään, hänen ylleen lankeaa kirous.
Ei!
Kuninkaalla oli veli. Kuten sormilla on viisi veljeä,
mutta yhtäkään samanlaista.
Kun veljen mieli oli surua täynnä,
käytti puoliprinssi, kuten häntä kutsuttiin, tilannetta hyväkseen.
Hän kylvi siemenen, jolta kestäisi 21 vuotta itää.
Hän tiesi, että kärsivällisyys maistuu katkeralta, mutta sen hedelmä on makea.
Luotatko minuun?
Olet veljeni, omaa vertani.
Anna minun olla tarvitsemasi veli.
Me selvisimme juuri vihollisista.
Jos he kuulevat sinun olevan surusta heikko, he voivat hyökätä taas.
Jos he saavat tietää perillisesi olevan tyttö, vaikutat vielä heikommalta.
Silloin hyökkäys tulee varmasti.
Voi hyvinkin olla.
-En voi muuttaa lapseni sukupuolta. -Et, mutta minä voin.
Oma poikani syntyi kolme päivää sitten.
Ota hänet omaksi pojaksesi, niin minä otan tyttäresi omakseni.
-En minä voi. -Kyllä voit ja sinun täytyy.
Ajattele mielenterveyttäsi.
Aina nähdessäsi tyttölapsen näet myös Alvan kuolinsyyn.
Kuinka sinun voisi odottaa rakastavan moista kirousta?
Murtunut käsi voi parantua.
Mutta murtunut sydän ei.
-Rakastatko häntä kuin omaasi? -Kyllä. Annan kunniasanani.
Kyllä. Kirous lankeaa, jos lapsi syntyy isän poissa ollessa.
21 vuotta myöhemmin
Näytät oppineen kaiken, mitä sinulle voin opettaa, prinsessa.
Toivoisin niin pääseväni oikeaan taisteluun, mutta en minä pääse.
Se toive ei toteudu, jota ei voi pitää salassa.
Miksi salaat harjoittelumme muilta?
Jos kertoisin, kuinka toiveeni voisi toteutua?
Kiitos palveluksesta.
Ehkä pyydän jonain päivänä vastapalvelusta.
Riittää tältä päivältä.
Olen pahoillani, isä.
Harjoittelen kovemmin. Pidempään.
Hakon.
Joitakin asioita ei voi harjoitella.
Joko se on verissä tai sitten ei.
Jos se verissä sinulla, on se myös lapsellasi.
Me löydämme sen vielä.
Niin löydämme.
Tiedän, missä se piileskelee.
Päivä surua on pidempi kuin vuosi iloa.
Äitisi. Tunsin hänet hyvin.
Kuka olet?
Vaadin kuulla nimesi.
Mikä intohimo ja rohkeus.
Muistutat häntä kovasti.
Oletko tästä vai seuraavasta maailmasta?
Seuraavasta. Tuon viestiä Valhallasta.
Muista, että vaikka metsä on synkkä,
sen läpi kulkee aina polku.
Piika, missä prinsessa Helle on?
Helle?
Mitä ihmettä sinä puuhaat?
Noudatan isäni käskyä.
Paneeko veljeni sinut orjan puuhiin?
Hän haluaa opettaa nöyryyttä.
Yllättävää, että hän arvostaa nöyryyttä.
Älä tuomitse isääni liian ankarasti, setä.
Muista, millaista taakkaa hän on kantanut kaikki vuodet.
Taakkaa?
-Ylläni lepää kirous. -Sinun ylläsi kirous?
Isäni ei voinut olla läsnä syntymässä,
koska taisteli urhoollisesti rinnallasi.
Ja jumalathan kiroavat lapsen, joka syntyy isän ollessa poissa.
Äitini kuolema on minun syytäni.
Isä näkee minussa aina muistutuksen, että vein hänen rakkaansa hengen.
Sen kirouksen kanssa hän elää. Se kirous olen minä.
Hänkö kertoi sinulle tämän kaiken?
Rehellisyys on toinen hyve, jota isäni opettaa.
Nöyryys. Sankaruus. Rehellisyys.
Näen veljeni aivan uudessa valossa.
Anna tulen olla.
Kerro, Helle. Oletko koskaan pidellyt miekkaa?
Käskystäni.
Veljeni, mitä täällä tapahtuu?
Taistelkaa.
Se on käsky.
Kuningasta pitää totella.
Mitä tyttö täällä tekee?
-Perilliseni on pelkuri, Bard. -Hakonko?
Pelkään, että se on hänellä verissä.
-Kuuntele, Asmund. -Kuningas Asmund.
Oikea vastaus hölmölle on hiljaisuus.
Minä kuuntelin sinua. Kerran.
Tiesitkö, että jumalat lakkasivat näyttäytymästä Alvan kuoltua?
Kaikkina näinä vuosina-
pelkäsin niiden hylänneen minut, kuten minä hylkäsin kuningattareni.
Ehkä ne eivät hylänneet minua samalla tavoin, kuin minä vaimoni.
Vaan samalla tavoin kuin hylkäsin lapseni.
Hyvä sotaherrani Soini.
Aivan kuin joku olisi valmentanut tyttöä näinä vuosina.
Äitisi oli rohkein tapaamani nainen.
Hän antoi henkensä pelastaakseen kansansa.
Hän olisi sinusta hyvin ylpeä.
Yhtä ylpeä kuin isäsi.
Isä ei minusta välitä.
Terve, kiroukseni.
Isä.
Luulin sinun nukkuvan.
Kuinka voisin nukkua, kun jatkuvasti murehdin sinun takiasi.
Murehdit?
Totta kai. Sillä tiedän, mitä mielessäsi liikkuu.
Toivoisit, että kuningas olisi isäsi.
En minä.
Mutta samalla tavalla kuin sinä olet kiroukseni,
olen minä sinun.
Minä sinut kasvatin, ei hän.
Tiedätkö, miksi sinut kutsuttiin harjoittelemaan?
Olet mahdollisuus. Et muuta.
Mahdollisuus laskea taistelutaitojen tasoa perillistä varten,
ja sitä kautta kasvattaa pojan itsetuntoa.
-Ei voi olla totta. -Eikö?
Vaikka oletkin pelkkä mahdollisuus, on se mahdollisuus myös sinulle.
-Jos vain näkisit sen. -Näkisin?
Jos osoittaisit rohkeutesi,
hän voisi nähdä sinut muunakin kuin tukena pojalleen.
Kuinka?
Ei.
-Se on liikaa vaadittu. -Eikä ole.
Oli se mitä tahansa, ei se ole minulta liikaa vaadittu.
Jos sinulla on minkäänlaisia tunteita,
sinä kerrot minulle, isä.
Pienenä veljeni pelkäsi vain yhtä asiaa.
Ja pelkää vielä tänä päivänä.
Kraken-hirviötä Hukkuneiden luolassa.
Krakenia ei ole olemassa.
Eikä moisia hulluja saa puhua. Kuninkaamme määräys.
Oletko varma, ettei sitä ole olemassa?
Oletko varma, ettei rakas kuningas vain kieltänyt kansaa puhumasta siitä?
-Miksi hän niin tekisi? -Koska se on ainoa asia, jota hän pelkää.
Jotkut miehet uskovat, että jos asian unohtaa, se myös katoaa.
Mutta ei se katoa.
En usko sinua. Kuninkaamme ei pelkää mitään.
Et tietenkään usko. Kuka pelkuri uskoisi?
Minä en ole pelkuri.
Olen soturi. Koulutettu sellainen.
Aito soturi ottaisi totuudesta selvää-
ja tappaisi hirviön, mikäli se on olemassa.
Jos tappaisit sen ainoan, jota kuningas pelkää, hän rakastaisi sinua ainiaan.
Taitava juoni, prinssi. Taitava.
Voi, kuinka hyvyys huutaa-
ja pahuus kuiskaa.
-Serkku, voidaanko puhua? -Ei nyt.
-Nyt olisi pakko. -Tule sitten mukaan.
Minne olet menossa?
Seikkailuun.
Helle, älä vain sano, että menemme sinne minne luulen.
Sanoit tytön menevän yksin.
Sade ei kastele vain yhtä kattoa.
Tämä on vain odottamaton ilo.
Jotta jälkikäteen ei tule sanomista: mitä tarkalleen odotat, Bard?
Odotan, että tyttö ja poika eivät lähde luolasta elossa.
Onko selitys riittävä?
Asmund saa katua, että antoi surun kutistaa pallinsa.
Sillä silloin olet hänen ainoa perillisensä, prinssi Bard.
-Maksanko molemmille? -Vain toiselle.
Soturini on ylpeä työstään.
Ja tuollaisen tytön kanssa hänen tulisi saada siitä nautintoakin.
Mutta jos sydämesi tahtoo olla armollinen...
Armo on heikkoja varten. Pidätkö minua heikkona?
Etkö kuullut käskyä?
Helle! Helle!
-Menen sisään. -Mitä?
Mene takaisin vain, jos et halua tulla.
Ja rukoile, etteivät sudet löydä ja revi sinua kappaleiksi.
Helle!
Helle, minun on kerrottava sinulle yksi asia.
En oikeasti halua kuninkaaksi.
Oletko menettänyt järkesi?
Isä tässä järkensä on menettänyt, jos pitää minua sopivana kuninkaaksi.
Olisin todella huono.
Yritä väittää vastaan nauramatta.
-Hakon. -Se on totta. Tiedämme molemmat.
Sotaherrat tietävät, ja kuningas myös.
-Voit oppia. -Olen todistanut, etten kykene.
Todistanut päivittäin.
Mitä kauemmin sitä jatkuu, sitä selvemmäksi se käy.
En ole rohkea. En urhea.
En ole vahva.
Mutta fiksu olen.
Minulla on aivot, ja osaan käyttää niitä.
-Aivot sanovat, kuka olisi sopivin. -Kuka?
Sinä, rakas serkku.
-Ei. -Tosi ystävä on paras peili.
Helle kiltti. Anna minun osoittaa, kuka todella olet.
Ainoa Volsungin valtakunnan todellinen perillinen.
Mitä se oli?
-Kraken elää. -Kraken?
Helle.
Isä. Isä.
Helle.
Helle!
Hakon?
Helle!
Uni on kuoleman serkku.
Olen nukkunut kaikki nämä vuodet, Helle.
Pyydän anteeksi.
Näen äitisi katsoessani sinua.
Hän oli suuri nainen. Minua parempi.
Olen ollut pelkuri ja piilotellut totuudelta liian kauan.
Anna anteeksi.
Tai pikemminkin, anna minun hyvittää.
Hyvittää?
Hakon.
-Olen anteeksipyynnön velkaa sinullekin. -Isä.
Ei, en ole isäsi.
Eikä minun olisi pitänyt sitä taakkaa harteillesi sälyttää.
Isä.
Isä?
Juokse.
Valtakunta tarvitsee sinua enemmän kuin koskaan, kuningatar.
Pakene Volsungin tähden!
Tapa heidät.
Kun vanha kuu katoaa,
pääsee uusi kuu vihdoin nousuun.
Missä hän on?
Hänet täytyy tappaa.
Ei tarvitse.
Pannaan vain syy hänen niskoilleen.
Tulkaa. Pitää polttaa veljeni.
Viisaan miehen solmimaa solmua-
ei pidä hölmön aukaista.
Vie loppuun mikä isältäsi jäi kesken.
Äitisi antoi ilolla henkensä kansansa puolesta.
Kannoin hänet Valhallaan.
Meidän siirtyessämme toiseen maailmaan teki isäsi virheen.
Virheen, jonka vain sinä voit korjata.
Kuinka?
Totuudella on vain yksi väri. Valheella useita.
Näytä oikea värisi, niin maailma uskoo sinua.
Mutta ensin: jää henkiin.
Vien isäsi mukaani tänä yönä.
Mutta sinua en.
Jää henkiin, niin kohtaamme jälleen.
Volsungin valtakunnan ainoa oikea perillinen.
Sotaherra Soini.
Prinssi Bard.
Prinssi?
Enköhän ole nyt kuninkaasi.
Ellet ole sitä mieltä, että Volsungia pitäisi hallita petturin.
En ikinä polvistuisi petturin edessä.
Puoliprinssi.
Nyt ei ole sopiva hetki, mutta kantasi täytyy ottaa puheeksi.
Sanotaanko huomenna?
Tavataan täällä.
Minun kammiossani, joka kuului Asmundille.
Kun hänen ruumiinsa on palanut,
se kuuluu minulle.
Kuten kaikki muukin Volsungissa.
Mitä hän halusi?
-Tappaa minut. -Miksi?
Koska tiedän saman kuin hän.
Volsungin todellinen perijä on kuningatar.
Ei kuningas.
Kootkaa uskollisimmat miehet.
Hautajaisten jälkeen lähdemme pois-
ja kuljemme vaikka halki maailman, kunnes löydämme kuningattaren-
ja tuomme hänet kotiin.
Että Helle veisi meiltä kuninkaan.
Tappaisi minun veljeni.
Kunpa tämä olisi pahaa unta.
Kuten veren perintö sanelee,
kuten jumalat määräävät,
tulee minusta uusi kuninkaanne.
Mutta ensin...
Hyvästi, veljeni.
Purjehdi Valhallaan.
Kun janosi on sammutettu, salli minun ruokkia sinut.
Tule, lapseni.
Syö vatsasi täyteen jalkojeni alla.
Sienissä on voimaa.
Ne sumentavat näön-
ja puhdistavat mielen.
Nälkäsi loppuu,
mutta yksinäisyys koituu tuhoksesi.
Voin päättää yksinäisyytesi.
Anna minun viedä sinut vanhempiesi luo.
Sinulla on isäsi miekka.
Ota se sieluusi.
Tunne hänen rakkautensa lämpö.
Kyllä. Työnnä terä syvälle sisääsi,
niin johdatan sinut Valhallaan.
-Onko se valmis? -Ei vielä, kuningas.
Veljeni rakasti miekkaansa.
Mutta hänellä ei ollut mielikuvitusta.
Jalo veljeni,
joka kantoi jalon isäni jaloa perintöä.
Suuria johtajia, kuten tekin.
-Sopiiko se? -Sopii ainakin minulle.
Laita se päähäsi.
Loistavaa.
Jos se on mieleen, voin tehdä niitä lisää.
Sinä et toista tee.
Älkää!
Jos näet veljeäni, kerro terveiset.
Tämä pää on tarpeeksi sopiva.
Mutta yksi sopii vielä paremmin.
Hän on jo kuollut.
Oletko varma?
Kuinka hän yksin pärjäisi? Pelkkä tyttönen.
Lupasit hänen ruumiinsa.
Odotan vieläkin, joten lähetä miehesi matkaan.
Kolutkaa maat ja mannut.
Tuokaa hänen kallonsa, kun hän on kuollut.
Tulkaa esiin, pelkurit.
Taistelkaa, tai yllenne lankeaa Odinin kirous.
Miksi haluaisimme taistella?
Näyttäkää aseenne.
Mies, joka on viisas kuin käärme voi olla yhtä harmiton kuin hiiri.
Emme tarvitse aseita.
Ja ellemme me tarvitse aseita, et tarvitse sinäkään.
-Voit laskea miekkasi. -En ikinä.
Kuten haluat. Me jatkamme matkaa.
-Seis, tai tapan teidät. -Miksi?
Miksi tappaisit meidät? Tai mitään sen puoleen. Ihmistä tai hirviötä.
-Miksi valehtelet? -Mistä minä valehtelen?
-Ainakin aseistanne. Missä ne ovat? -Ei meillä ole aseita.
-Ikävä tuottaa pettymys. -Valehtelet. Millä metsästätte?
-Helppoa. Emme metsästä. -Ette metsästä?
Mitä sitten syötte? Ilman lihaa ei pärjää.
Silti tässä seison.
Isäni eli maan päällä 86 vuotta,
ja minä aion elää kauemminkin.
Kuinka moni viikinki-isä on elänyt niin vanhaksi?
Haluaisitko nauttia kanssamme nauriita?
-Minulla riittää ruokaa. -Älä pelkää. Emme me nauriita syö.
Nauriita.
Kauanko olette asuneet täällä?
Muutaman kuukauden.
Mistä olette lähtöisin?
Kaikkialta. Kuljemme sadon perässä.
Missä se kasvaa, sinne me menemme.
Pohjoiseen kesällä, etelään talvella.
Me olemme matkalaisia.
Eivätkö matkalaiset kanna aseita?
He eivät tarvitse aseita.
Missä kuninkaanne on?
Ja hän. Hän myös.
Ja hän on kuningatar. Hän myös.
Kaikki kuninkaita ja kuningattaria. Tasa-arvoisia.
Et ole kysellyt minulta mitään.
Laulun kuulee vain, kun sitä lauletaan. Se voi odottaa.
Saanko jäädä yöksi?
Ensimmäisenä yönä olet ystävä.
Toisena sisko.
-Kiitos. -Kaikki on sinun ja yhteistä.
Viivy niin kauan kuin haluat.
Tanssitko?
-En tanssi. -Kyllä tanssit.
Siitä vain.
Rauhassa. Paniikki vain jouduttaa loppua.
Minulla on paljon kerrottavaa ennen sitä.
Älä ole itsekäs.
Tiedätkö, miksi minua sanotaan puoliprinssiksi?
Asmundilla ja minulla oli sama äiti.
Mutta minun isäni oli sairaalloinen.
Kun Asmundin isä oli taistelemassa kaukomailla-
hyökkäsi oikea isäni Volsungiin ja raiskasi äitini.
Kukaan ei tiedä sitä.
Ainakaan kukaan ei uskalla siitä puhua.
Nautintomme ovat pinnallisia.
-Surumme ulottuu syvälle. -Ikävä kyllä.
21 vuotta olen odottanut tätä suurempia nautintoja.
On helppo katkaista kuolleen suden häntä.
Ja nyt sutemme on valmis kuolemaan.
Riittääkö?
Ei läheskään.
Lähdemme huomenna. Viimeisenä yönä poltetaan suurin nuotio.
Ja pidetään isoimmat juhlat.
Jatka hakkaamista.
Helle?
Olen iloinen, että olet täällä.
Millaista se on?
Mikä?
Käyttää terää muuhunkin kuin puuhun.
Ei sellaista kuin odotin.
Sen odottaa olevan jännittävää.
Seikkailu.
Sitten joku kuolee.
Joku rakas.
Siinä hetkessä-
tajuaa, ettei se ole leikkiä.
Se on loppu.
Eikä mikään enää ole ennallaan.
Sinun ei enää tarvitse taistella.
Olet turvassa luonamme.
Turvassa minun kanssani.
En kaipaa suojelua.
Tiedän.
Mutta ehkä voisit teeskennellä-
minun vuokseni?
Joskus-
minä teeskentelen olevani joku muu.
Kun katson sinua,
uskon voivani olla joku muu.
Hei, ystävät.
Jos haluatte ruokaa, meillä riittää teillekin.
Juomaa myös.
Voitte liittyä seuraamme.
Helle, älä!
-Helle, älä! -Päästä irti.
-Älä tapa. -Päästä irti.
Et ymmärrä. He palaavat mukanaan joukkio, joka teurastaa meidät kaikki.
Palatkoot.
Silloin olemme jo kaukana.
Niin sinäkin.
Olet nyt matkalainen.
Nyt saatte viihdyttää minua.
Muonatarpeet käyvät vähiin.
-Ruokaa on vain vähän. -Tiedän.
Eikö teidän pitäisi lähteä raiskaamaan ja ryöstämään?
-Onhan meillä karjaa. -Porsaat teurastettiin ajat sitten.
Ette kai odota, että ryhdymme syömään hevosia?
Emme tietenkään syö hevosia.
Millaisina hirviöinä meitä pidät?
Me syömme naisesi.
Sinulla on tarpeeksi monta.
Aloitamme synnytysiän ylittäneistä ja jatkamme nuorempiin.
Sitä unelmoi kaikesta, mitä vallan saatuaan voi tehdä.
Mutta uni on painajainen.
Sillä vallan saadakseen on jo tehnyt kaiken, mistä unelmoi.
Mitä muuta on jäljellä kuin tyhjyys?
Mitä muuta odotit?
Vähän enemmän.
Mitä muuta halajat?
Vai tyttöäkö ajattelet?
Tiedät, että hän on tuolla jossain.
Tiedät, ettei valtasi ole täydellinen-
ennen kuin hän on Valhallassa.
-Onko meillä tarpeeksi miehiä? -Yhtä tyttöä vastaan liikaakin.
Vauhtia!
Löysimme hänet. Hän ei ole yksin.
Valmistautukaa taisteluun.
Pyydämme metsän siunausta näille kahdelle lapselle,
jotta he saavat kokea tämän päivän tuottaman ilon ja rauhan loppuun saakka.
Yhtenä.
He lupautuivat toisilleen lapsina.
Lupaus, jonka hän olisi mielihyvin pitänyt ellei olisi tavannut sinua.
Se ei ole reilua.
Hänen sydämensä murtaminenko olisi?
Jotkut meistä on tuomittu rakastamaan niitä, jotka eivät osaa rakastaa meitä.
Jos selviämme siitä, selviämme kaikesta.
Kun sydän murtuu, sielu vahvistuu.
Jos rohkeus riittää hyväksymään sen.
Sinä olet rohkea, Helle.
Et sinä tähän kuole. Vahvistut vain.
Se voima ei tule toisesta miehestä.
Se tulee sisältä.
Tulkaa esiin.
Helle.
Asmundin tytär.
Ainoa todellinen Volsungin perillinen.
Polvistumme eteesi ja annamme henkemme puolestasi,
kuten isäsi ja hänen isänsä palveluksessa.
Tiesitkö, että oli isäni?
Aina.
Ja pidin lupaukseni, koska se oli velvollisuuteni,
mutta enää en voi vaieta.
Kuninkaani ei sitä haluaisi.
Entä Bard?
Hän on kuin Loken riivaama.
Volsungin veri hänen suonissaan on tuhoutunut raiskaajan takia.
Tässä kaikki Volsungin vapaat ihmiset.
Me pakenimme-
sydämissämme yksi ainoa toive.
Että löytäisimme vielä kuningattaremme-
ja ottaisimme takaisin meille kuuluvan.
Soini, sinä imartelet minua.
Muistatko, että sanoin vielä pyytäväni sinulta palvelusta?
Tämä on se palvelus.
En tullut imarrellakseni, kuningattareni.
Vaan toteuttamaan kohtalosi.
Hullu valvoo kaiket yöt ja märehtii ongelmiaan.
Aamulla hullu on uuvuksissa, eikä mikään ole muuttunut.
Jos yrität paeta kohtaloasi, löydät vain kuoleman.
Jos ryhdyn tähän taisteluun, enkö löydä silloinkin kuoleman?
En vain omaani, vaan muidenkin.
Jos luovutat yrittämättä, se tappaa urheat miehesi.
Elämä täällä on hyvää. Se on toinen tapa elää.
Niin on, mutta ei sinulle.
Sinä olet johtaja.
Johtaja antaa, ei ota.
Sinun on annettava oppisi kansalle.
Jaa viisautesi, jotta heidän elämänsä voi parantua.
Se on kohtalosi, Asmundin tytär.
Ainoa todellinen Volsungin perijä.
Jyvä jyvältä syntyy leipä.
Kivi kiveltä syntyy linna.
Soturi soturilta syntyy valtakunta.
Kenelle hän puhuu?
Viikinkijumalat kuulemma puhuvat kuninkailleen ja kuningattarille.
Puhuiko hän jumalalle?
Toivotaan niin, meidän kaikkien takia.
Sotaherra Soini.
Kerro miehillesi, että rukouksiisi vastattiin. Me taistelemme.
He ovat sinun miehiäsi, ja niin olen minäkin.
-Uskollisia kuolemaan saakka. -Joudun ehkä pyytämään sitä.
Meitä on vähemmän, se on totta.
Mutta joka mies vastaa kymmentä vätystä.
Kun taistelemme sinun puolestasi, taistelemme Volsungin puolesta,
ja naistemme ja lastemme vapaus vahvistaa meitä.
Me tulemme puolellesi.
Ei.
Sinun vihollisesi on meidän vihollisemme.
Emme ole turvassa ennen kuin heidät on kukistettu.
Taistelemme rinnallasi, Helle.
Olen taistellut aikanani.
Lapsemme eivät ole kokeneet sotaa, mutta vanhemmat ovat.
Tiedän, mikä taistelukentällä odottaa. Olen sen omin silmin nähnyt.
Sitä ei unohda koskaan.
He rakastavat sinua.
He eivät sano sitä, etkä sano sinäkään.
Sano mitä?
Metsä ei ole mikään koti. Tiedät sen sydämessäsi.
He haluavat kodin.
Joka mies ja nainen tarvitsee kodin.
Ei ole oikein vaeltaa ainiaan.
Minä voin tarjota teille kodin.
Voimme yhdistää minun maani ja teidän tapanne,
ja luoda uuden, mahtavan valtakunnan.
Mahtavimman koko maailmassa.
-Sitäkö te haluatte? -Tiedät jo vastauksen.
Kysyminen on turhaa.
Me olemme olleet vapaita.
Olemme vapaita, koska olemme yhtä.
Jos tämä on mitä me yhtenä haluamme,
minä taistelen sen puolesta viimeisen hengenvetooni.
Bard!
Kaikki meistä eivät näe huomispäivää.
Mutta tietäkää tämä.
Jos kuolette,
teistä puhutaan taivaallisena joukkona.
Tähtinä.
Sillä me olemme valo.
Mene. Tapa hänet.
Togrimm! Ulf!
Kuningattaren perään.
Veljeni maksoi kuolemastasi.
Minä tapan sinut tässä elämässä,
jotta hän voi tappaa sinut Valhallassa.
Aina uudestaan ja uudestaan.
Kiroukseni.
Luuletko tosiaan voivasi tappaa miehen, joka kasvatti sinut omanaan?
Onko sinusta siihen?
Varastit minulta oikean isän.
Teurastit hänet pelkurin tavoin.
Nyt saat tuta kaltoin kohtelemiesi koston.
-Lupasit minulle valtakunnan. -Niin lupasin.
Mutta kuinka kauaksi aikaa?
Et osaa hallita. Sinä seuraat muita.
Ja sinä seuraat nyt Asmundia kuolemaan.
Uskalsitko unelmoida voittavasi minut?
Entä sen jälkeen? Hallitsisit kuningattarena?
Sinä, nainen.
Jumalat eivät moista sallisi!
Olen Helle. Asmundin tytär.
Volsungin valtakunnan ainoa todellinen perijä.
Jumalat voivat ehkä minut pysäyttää,
mutta ei yksikään mies.
Kaikki meistä eivät näe huomispäivää.
Mutta tietäkää tämä.
Jos kuolette,
teistä puhutaan taivaan väkenä.
Kuin tähdistä.
Ei!
Kuningattaremme.
Madon korvaan ei linnunlaulu kauniina kuulu.
Sanopa, sisko. Kuinka rakastaa miehesi kanssa makaavaa kuningatarta?
Kyllä. Lapsi saa kirouksen syntyessään isän ollessa poissa.
Suomennos: Sami Siitojoki